Ана Ахматова
С тънка сламка ми пиеш душата…

Превод от руски: Иван Николов, 1974

chitanka.info

С тънка сламка ми пиеш душата.

Знам вкуса й горчив и безцелен.

За молбите не търся отплата.

О, покой мой многонеделен.

Като свършиш, кажи ми. И нека

на душата ми туй да е краят.

Аз ще тръгна по близка пътека

да погледам деца как играят.

Как цъфти над плетища череша

и подвикват зидарите дружно.

Ти любовник ли, брат ли ми беше,

аз не помня — и то е ненужно.

Как е светло и как безприютно,

уморена вървя, скръбнолица…

И мълчат минувачите смутно:

вярно, тя е от вчера вдовица.

1911

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.